AZ ISMERETLEN KATONA (2017)
Készült:Väinö Linna regénye alapján
Forgatókönyv: Aku Louhimies & Jari Olavi Rantala
Zene:Lasse Enersen
Fényképezte:Mika Orasmaa
RENDEZTE:AKU LOUHIMIES
Főszereplők: Antti Rokka - Eero Aho
Karilouto - Johannes Holopainen Koskela - Jussi Vatanen
Hietanen - Aku Hirviniemi Vanhala - Hannes Suominen
Lammio - Samuel Vauramo Lahtinen - Joonas Saartamo
Honkajoki - Juho Milonoff Rahikainen - Andrei Alen
Vera - Diana Pozarszkaja Lehto - Severi Saarinen
Baranov - Roman Makszimuk Lotta - Ursula Salo
A FILMET FINNORSZÁG ÉSZAK-KARÉLIAI RÉSZÉN FORGATTÁK
1941 - JÚNIUS PALOAUKEA
Jobbra át!
A rohadt...! Szarházi banda.
Géppuskás század! Vigyázz!
Pihenj!
A zászlóaljat áthelyezik, gépkocsikon, egy másik helyre.
Semmi fölösleges holmit nem hozhatnak.
Váltás fehérnemű, zoknik, és a kabát.
Meg, persze, a fegyverek.
A többi holmijuk raktárba kerül. Hietanen a felelős. Igyekezzenek!
- Hová megyünk? A pokolba? - Mozogjanak már!
Nem jól van ez, fiúk.
A németek masíroznak előre, mi meg veszteglünk.
A tisztek attól tartanak, az oroszok idejönnek.
Az oroszok nem támadnak senkire. A németek nyomják őket.
Vanhala! A zászlóalj trénje szerint Helsinki helyőrségébe megyünk.
A régi ruhát fogjuk lecserélni. Jönnek a viking gatyák.
Én így hallottam.
Előljáró!
Folytassák, folytassák...
Ismerik a cserkészjelszót?
"Mindig készen."
Egy adag kávét és kétszersültet kérek!
Mit parancsol?
Amit tegnap este a lány "árult" Rahikainennek.
- Kávé és kétszersült. - Annyit adunk, amennyit tudunk.
- Teljes készletkiárusítás. - Volna kedve? Jön a háború.
Csodálatos a szeme, és lehet, többé sosem látom.
Igyekezzen! Más is szeretne vásárolni.
Van még időnk, hadnagy. Mennyi dohány jut egy főre?
- Mennyit akar? - Egy dobozzal. És 10 kétszersültet.
Na, húzz már el!
Őt nem teszed anyává. Legfeljebb ha csillagok lesznek a gallérodon.
Minden attól függ, amit a gatyádban hordasz.
Hiányozni fogsz.
- Visszatérek. - Biztosan?
- Várjál rám. - Én igen.
Csakugyan?
Csakugyan.
Soha nem hagynám cserben a társaimat és a zászlónkat,
amíg a karom emelni bírom.
Követem és védem őket az utolsó csepp véremig.
#Erős vár a mi Istenünk,
#jó fegyverünk és pajzsunk,
#Ha Ő vélünk ki ellenünk?
#Az Úr a mi oltalmunk.
#Az ős ellenség, most is üldöz még,
#Nagy a serege, csalárdság fegyvere.
#Nincs ilyen több a Földön.
#Erőnk magában mit sem ér...
Valami fejes érkezik.
A század fele erre a teherautóra, a másik fele a következőre.
Első és harmadik szakasz! Felszállás!
A második és a negyedik szakasz megvárja a következő kocsit!
- A pokolba, Eki! - Ne ülj a hátizsákomra!
- Hogy az a...! - Vigyázz már, tökfej!
Húzódj odébb!
Végeztünk ezzel a trágyadombbal! Végleg búcsuzunk tőled, szarkupac!
Remélem, az újoncoknak éppilyen mocskos maradsz!
Honfitársaim! Békeszerető népünk!
Immár a második éve, hogy minden erőnkkel küzdünk,
a Téli Háborút követő újjáépítésben.
Ismét kegyetlen támadás áldozatai vagyunk.
Ugyanaz az ellenség, mint ötszáz éve mindig.
Ők hozzák a pusztulást és a véres háborúkat a népünkre.
Az oroszok futni fognak, amint a fegyvereink dörögni kezdenek.
Fölösleges hencegni. Nekik szintén vannak fegyvereik.
És odalesz a nagy kedv, amint élesre fordul a helyzet.
Lesznek, akiket a fához kell kötni, nehogy gyorsan elinaljanak.
1941 - JÚLIUS ÉSZAK-KARÉLIA
Ébresztő, emberek! Elkezdődött.
Dörögnek az ágyúk! Nyomás!
A tüzérség munkához látott.
Messze vannak. Nem hallom a süvítéseket.
Ágyúdörgés, mi...?
A 3. századdal tartunk. Nem lesz könnyű, ne vegyétek tréfára.
Gyomormagasságban a legjobb célozni.
Ne feledjétek, ők is csak emberek.
A golyó végez velük is.
Na, indulunk!
- Autio két géppuskát ígért nekem. - Tudom.
Szórd meg őket, ahogy csak bírod, Ville!
Ott találkozunk.
Előre... Előre!
Már kinyiffantak.
Kariluoto.
A tüzérség a második szakasz előtti területet fogja lőni. Akkor indulunk.
Ne hagyd, hogy megálljanak! Próbálj egy lendülettel odaérni.
Nem szabad a tűzvonalban maradni.
Sok szerencsét!
Tüzelj!
- Negyedik, előre! - Előre!
Előre, negyedik szakasz!
Ki a tűzvonalból! Előre!
Ne álljatok meg!
Géppuskákat lőállásba!
Előre... Előre!
- Tüzelésre készülj! - Tüzelj!
Ez tank lesz.
- Kétlem. - Csak kételkedj. Attól még az tank.
Látod? Az idén sok lesz az áfonya.
Gyönyörűen virágzanak.
Mi van?
Mi folyik itt?
Hé, hé, hé, fiúk... Rosszul álltok hozzá.
Harcolni nem így kell.
A többiek már a helyükön vannak.
A mocsáron rögtön át kell vágni.
Próbáljuk újra, alhadnagy!
Ezúttal valószínűleg menni fog.
Csak a fejüket, legények!
Előre!
Gyerünk már!
Szanitéc! Szanitéc!
Csak a fejét! Előre, negyedik!
Sehol egy orosz. Láttam, amikor ideértünk.
Hé, itt van egy, orral a földön!
Ezek nem törődnek a bajtársaikkal. Másszanak, ahogy tudnak.
A rohadt életbe...
Hahó! Az orosz pokolban hideg van?
Na, mit találtál?
- Mutasd! - Az enyémek.
Mik ezek? Aprópénz, pár kopejka.
Hát ez meg ki? A Sátán, szakállal?
Az Lenin.
Annyira kancsal, hogy mindkét végéről látja a naptárat.
- Fiúk, egy kis levendula kölni? - Hadnagy úr!
Kariluoto.
Remek kezdés. Hogy vagy?
Először jól indult. Aztán nehéz volt továbbhaladásra bírni őket.
- Kaene százados... - Hallottam.
Azért meg kell köszönjem. Jól csináltad.
Emberek, megyünk tovább!
Eljött a mi időnk. A finneké.
Visszavesszük, amit Finnországtól elraboltak.
Jogunk van hozzá.
Igaz?
"Az orosz pokolban hideg van?"
Ha én lennék az Isten, nem volnának csillagok.
Kinyírnám mindet. Máskülönben mire volnának jók nekem?
Nem Isten teremtette őket. Képtelen ötlet.
Az embert sem teremtették.
A tengerből lettünk. Továbbá szénből, meg más elemekből.
A köznépet bolondítják a teremtéssel, hogy a kapitalistákat szolgálják.
Szénből?!
A tengerben? Meg szénből?
Lahtinen, te ugratsz.
Hogy születhetne egy ember a tengerben?
Egy perc és megfulladna a víz alatt.
- Kopoltyúkkal jól elvolnál. - Kopoltyúkkal? Nem, a jó fenébe, nem!
Az ember hús és vér. Ezt mindenki tudja.
- Az ember eredetileg hal volt. - Hal?
Ezt még a kapitalista tudósok is beismerik.
Ne már, a fenébe... Hal?
Vanhala. Én hering vagyok. Szénből készült hering!
Az emberek azt beszélnek, amit akarnak, de a természet teremti az életet.
Az urak tudják, milyen szálakat kell rángatni, hogy a pénz hozzájuk menjen.
Most mi nyomulumk előre. Majd elválik, a végén mi lesz.
Rengeteg embert küldhetnek ellenünk.
- Egy finn katona tíz orosszal ér fel. - Talán.
De mit csinálsz majd, ha jön a tizenegyedik?
Előre, a rohadt életbe! Előre!
Előre, emberek!
Három katonát és a legjobb szakaszparancsnokomat vesztettem.
A teljes hadosztály elakadt. Ha áttörsz, te vagy nap hőse.
- Ismersz, nem beszélek a levegőbe. - Bevetek mindent, hogy meggyőzzem őket.
Negyedik, előre!
Ne csináld! Az nem segít, ha feláldozod magad.
Áttörhetünk, ha valaki elvállalja a felrobbantását.
- Én megpróbálom. - Én megyek.
- Az én dolgom, nem a tiéd. - A tiéd az, hogy támadásra bírd őket.
Lehto! Ha elindulok, folyamatos tűzfedezetre lesz szükségem.
- Lehto, tovább! - Vigyétek innen!
Visszavonulnak!
Első szakasz! Virillä!
Az első és második jobbra! A 3. és a 4. balra! Mäntinen!
Mäntinen!
Virillä!
Tovább vonulunk!
Nincs időnk mindenkit hátravinni.
Tovább kell mennünk.
"Az ember nem gonosz, de sokan közülünk gyengék."
"Minden emberben van jóság, de ma talán nem mutatkozik meg."
Előljáró.
- Kaptak ellátást? - Igen, őrnagy úr.
- Van a fiúknak cigarettájuk? - Igen, őrnagy úr.
Mahorkából sodorjuk a cigarettát.
Tényleg? Milyen az íze?
A mahorka az mahorka, őrnagy úr. A szokott kapadohány.
Hát persze...
- Találtam egy krumplit! - Krumplit?
- Váltsuk le a cipelőt! - Vanhala.
- Én már eleget vittem. - Ne nyavalyogj! Vállra a géppuskát!
Éhen halok.
Mit képzelnek a tisztek, meddig bírjuk ilyen fejadagokkal?
Kiszámolták a kalóriát, vagy hogy a pokolba hívják.
Ha panaszkodsz, az orrod alá dugják a papírt, hogy nem lehetsz éhes.
Lehto! Tudod, hogy parancs nélkül tilos megenni a "vastartalékot"?
A gyilkolást is tiltja egy parancsolat.
Ilyen szart még nem láttam!
Hé, fiúk!
Én nem hiszek a kalóriákban és a szellemekben, de egyet tudok.
Lahtinen szerint a kalóriázás kapitalista átverés.
Francot se tudok a kapitalizmusról.
De ha az apám előttem megy el, akkor kilenc és fél holdat...
Ott van egy! Ott!
Nézzetek körül a társai után! Kutasd át a zsebeit!
Nyilvánvaló, a nagyhatalmaknál sincs meg minden.
Vagytok még többen? Ponyimáj?
Saját magát és minket is felrobbanthatott volna.
Nem olyan fajta ez. Láttam, az első pillantásra.
Figyelj, orosz!
Ki viszi hátra a parancsnokságra?
Én. Abban az irányban vannak.
Na, menj már!
- Mit csinált? - Meghalt.
- Szökni próbált? - Persze.
- Nem kellett volna. Nem olyan volt, aki szökik. - Hagyj már!
Hátba lőtted! Pedig ő nem próbált szökni!
Hátba? Úgy könnyebb, mint szemből. Sírjál, ha akarsz.
Lőj, ha akarsz. Én nem hadbíró vagyok.
A fickó be volt szarva.
Nem fogunk nyavalyogni egy orosz miatt.
Jól van. Megyünk tovább.
- Mennyi ideig tart a menet? - A gyalogság már hozzászokott.
A finn katona képes egy hétig is gyalogolni.
Tünés az útból!
Ne fogdosd össze az autót!
Teleszórja a gyalogosok szemét, a franc esen belé!
Nem lehetünk üzemanyag szűkében, ha a tiszti szajhák fuvarozására jut.
Fiúk! A régi határ!
Már Oroszországban vagyunk.
Íme a pillanat, amikor a Hietanen fiú külföldre lép!
Eddig tartott a jog. Innentől rablók vagyunk.
Mi rablók vagyunk, ha átlépjük, mi?
Ők meg a biztonságuk érdekében teszik.
Bemasírozunk Karéliába.
Itt az öregek énekelnek, a feleségük meg sír.
Fogunk mi is hamarosan, mert innentől harcol az orosz.
A front még előttünk van. Egyhamar nem érünk oda.
Felépítjük a Nagy-Finnországot! Ahol vágják a fát, ott száll a fűrészpor!
- Finnország nagyhatalom lesz. - Hamarosan otthon kaszáljuk a szénát.
1941 - AUGUSZTUS A "HAZAI FRONT"
Igen, nos... Igen. Te biztosan a századparancsnok vagy.
Mi a feltöltés vagyunk. Itt vannak a papírjaink.
Tehát maga tizedes.
A "Téli háborúban" kaptam a sráfokat.
Azt se tudom, miért. Soha senkinek nem ártottam.
Hadd legyünk egy szakaszban. A Téli háborúban is együtt harcoltunk.
Ez nem önkéntes ezred.
Itt nem tegezik a tiszteket. Rontaná a fegyelmet.
Á, értem... Ezt nem tudtam.
Csak annyit akartam, hogy együtt legyek Manccsal, hadnagy.
- Kivel? - Farkasmanccsal.
Magát hogy hívják?
Susi...köz... köz.. közlegény.
Susi? Vagyis, farkas?
- És magát? - Rokka. Antero Rokka.
De mindenki csak Anttiként emleget. Még én magam is.
Micsoda fontoskodó alak. Ki nem állhatom a fajtáját.
Jól megleszünk. Ne aggódj! Még fiatal.
- Eddig is megvoltunk. - I-i-igaz.
A fenébe, ágyúszó... Hamarosan ott leszünk.
Hé, zászlós! Ma elindulunk.
- Már voltál fronton? - A Téli háborúban. Kannasból vagyunk.
Ügyem van a "szomszédokkal." Elvették a földünket, de az életünket nem.
Majd meglátjuk, ezúttal is meg tudják-e tenni.
Kiegyenlítem a számlát velük. Itt semmi dolgom.
Szmolenszkig elfoglalunk minden kunyhót.
A szmolenszkiek azt mondják, a fritzek nekiiramodtak.
Én itt csak annyit látok, hogy mi mögöttük loholunk.
De minket ez nem érdekel. Európát megeheti a fene.
Nekünk Karélia kell, aztán megyünk haza.
- Készülődjetek! - Mire?
A támadásra.
Rohamcsónakok. A végén tényleg tengeri lények leszünk.
- Most nyakig vagyunk a szarban. - Aztán meg a vízben.
Vízben halni meg vagy szárazföldön, minden bizonnyal tökmindegy.
Ne dumáljatok a halálról! Rám jön a szapora.
- Figyelj, zászlós! - Igen?
Hamarosan átkelünk a folyón.
Tudom.
Addig nincs itt semmi. Úgy hogy, nyugalom.
A géppuskát a csónak elejére.
De, bajtárs... Ilyen rövid távra nincs rá szükség.
És úgy lassúbb a kiszállás a csónakból.
Nem a bajtársad vagyok. Hanem a parancsnokod!
A csónak tele van fegyveressel.
Hajtsd végre a parancsomat!
Előre!
Második osztag! Készüljetek!
Őrmester!
Add a töltényhevedert!
A francba! Egy géppuska.
Na, így! Mindjárt megrohanjuk őket!
Ügyelj a hevederre, pajtikám! Add át a géppuskát!
- Viszem a géppuskát. Te fogd a gránátokat! - A gránátokat!
Ha ott vagyunk, szórd a gránátokat! A többit én intézem. Akkor, előre!
Dobd!
Tárcsere!
Adj nekik a géppisztollyal!
Ezek jó fegyverek! A Téli háború alatt alig volt belőlük.
Ne hegykélkedj, kölyök, vagy belehalsz.
Tizedes.
- Hogy hívják? - Rokka a nevem.
A keresztnevem Antero. Hamarább bevonultam, mint az alhadnagy.
- Kiválóan teljesített. - Hagyd a dícsérgetést.
Te fiatal vagy, hős akarsz lenni. Én fütyülök rá. Túl magasan volt a fejed.
Az ember ugorjon, ha muszáj, máskor meg lapítson.
Ölni vagyunk itt, nem pedig azért, hogy megöljenek.
Bizony. Így megy ez...
Fogd a sátorlapot, Mancs! Jönnek az őszi esők. Jó lesz fedezéknek.
- Nincs halottunk? - Nincs, mindenki megúszta.
Hamarosan bevesszük Pétervárt, aztán megyünk haza. Szerinted, Vanhala?
Három napra ha elég.
Ki kell tartson, többet nem kapsz.
Ez nyilvánvalóan egy halálra vert ló volt.
- Látni rajta az ostorozás nyomait. - Ne panaszkodjon az étel miatt.
- Megfelel az előírásoknak. - Amit ki készített?
Én. A század új törzsőrmestere vagyok. Ekkorák lesznek a fejadagok.
Ilyen étellel az ember a lábát is alig bírja majd húzni.
Nem a ló tehet róla, hogy kikészült az évek során.
A jó katonák nyavalygás nélkül teszik a kötelességüket.
Van egy nagy hibád. Nem érted a vicceket.
Ha játszik a zenekar, csatlakozz hozzá!
Fogj egy csajkát és lehetnél a dobos.
- Hallod a hegedűket? - Mi ez a cirkusz?
Az új törzsőrminek rossz kedve van.
Próbáljuk felvidítani, de nem kedveli a zenét.
Hagyja abba a bohóckodást!
Egy óra múlva indulunk. Akinek nincs fehér szövete, használjon papírt.
A szakaszvezetők felelnek a jelzésért. Készüljenek!
Sinkkonen!
Ma éjjel nekivágunk a vadonnak.
Egyétek meg a zabkását, úgy bírni fogjátok.
A németek mikor veszik be Moszkvát?
Kiváló, fiúk! A teljes ezred egy sorban.
Add a kezed!
A megkerülő manőver jól halad. Semmi nyoma az ellenségnek.
Minden ruhát magaddal cipelsz.
- Hagyhatnád a fenébe, Riitaoja. - Add ide a hátizsákodat!
Kelj fel, a francba!
Add ide a hátizsákot! A fenébe! Púp vagy a hátunkon.
- Állj már fel! - Ne bántsd!
- Az ilyeneket le kéne lőni! - Csak próbáld meg!
Hagyd már...
Nem kell minden szart magaddal cipelni.
- Ki megy? - Én kezdem.
Biztosan ott vannak. Óvatosan! Éjjel kettő után induljatok.
Vanhalát és Rahikainent viszem, de Riitoját nem.
- Lahtinen válasszon egyet az emberei közül. - Sihvonen.
Ugyan már... Riitoja ellátja a feladatát.
- A többiek hol a pokolban vannak? - Azt hiszed, visszamentek Finnországba?
Menjünk haza és mondjuk azt, hogy eltévedtünk.
Elég a hülyeségből! Előre megyek.
Riitoja!
Tűnjünk innen!
Nem akarok itt megdögleni.
- Tehát, Lehto már halott volt? - Nem válaszolt, amikor kiáltottunk.
Nagyon kétlem. Sőt, biztosan nem.
Különös mese. Igazi rejtély.
Holtan miként tudta magát fejbe lőni?
Rokka. Te veszed át az első szakaszt.
- Sihvonen Lahtinenhez megy, Farkas Rokkához kerül. - Köszönöm.
Vegyünk fel harcállást!
Kitartunk, jöjjön bármi.
Várjunk még, Vanhala!
Tüzeljetek!
Nem üti át!
- Mindjárt lőni fog! - El innen!
- Futás! - Vissza!
Köszönöm!
Kaptak a pofájukba. Most majd seggbe fogjuk rúgni őket.
Megfizetünk Petsamo megszállásáért.
Eddig puhán bántunk velük. Most rájuk küldünk mindent, amink van.
Jól van. Koskela!
Felkészülni!
Kezdenek kifogyni az emberekből?
Nem, fiam. Bőven van még emberük és felszerelésük.
És ha elfogynak, küldenek másik 15 milliót. A nőket is kiképezték.
Orosz fehérnépet? Az lenne csak a tüzes közelharc.
Még Rahikainen is megkapná a Mannerheim keresztet.
1940 - SZEPTEMBER SZOVJET-KARÉLIA
Szanitéc!
Katonák! Emlékezzetek, hogy kik vagytok!
Egy lépést sem hátrálunk! Katonák!
Vár minket Pétervár!
Martinen! Indulj!
- Atyámhoz megyek... - Feküdj nyugton.
Jobban fog fájni, ha majd kötni kezdem.
Imádkozz értem... Nem bírom...
Mi Atyánk, aki a Mennyekben vagy...
Szenteltessék meg a Te neved...
Jöjjön el a Te országod...
Miként Mennyben, úgy a Földön is...
Minden napi kenyerünket add meg nékünk ma,
és bocsásd meg a mi vétkeinket,
miként mi is megbocsátunk az ellenünk vétkezőnknek.
És ne vígy minket a kísértésbe, de szabadíts meg a Gonosztól,
mert tiéd az ország, a hatalom, és a dicsőség mindörökkön...
... örökké.
Ámen.
- Már Oroszországban vagyunk. - Petrovkaiak, a petrovkaiak...
Hát, itt vagyunk. A pokolba!
A hazáért, Istenért, az otthonunkért... egy jó dugásért.
Üdv, vágyaink forró tárgya!
Mások már kiszedték a legjavát.
Történelmi pillanat. Íme, a legújabb finn város!
1941 - OKTÓBER PETROZAVODSZK
Bevettük a vodkagyárat!
Mannerheim megmondta, pisáljál a csajkádba...
Miénk a piagyár! Íme jövök, töltök, lövök!
Kariluoto zászlós, 8. ezred, 1. zászlóalj, 3. század.
Isten hozta a "Hermann fiai" között! Itt én dirigálok!
Elfoglaltuk Petrozavodszkot. Küldetés teljesítve.
A város gyorsan elesett.
Ha itt csavarogsz, hamar bevégzed.
ONEGABORD, KORÁBBAN PETROZAVODSZK 1941. OKTÓBER 12
Géppuskás század!
Jobbra... nézz!
Előre... tovább!
Ne csak lazsálj ott!
A sztálini káosz...
Isten hozta "Hermann fiai" között!
Na, most már biztos, hogy idegen földön vagyunk.
A támadás a Szvir folyó elérésével és Olonyec elfoglalásával befejeződött.
A csapatokat újjászervezték az Onyega város és tó környék elleni támadásra,
aminek központja nemrég az orosz Petrozavodszk nevet viselte.
Most már Finnország kék-fehér lobogója leng a felszabadított terület fölött.
Mit akar, tisztelendő?
Ezt viszem.
- Jó kapcsolataim vannak az Egyesült Államokban. - Köszönöm, nem.
Akkor talán legközelebb.
- Jó volt a lány? - Igen.
#Folyt a tánc és a nevetés, amikor a ruszkikat lelőtték.
# Pont középre, a homlokba, oda kapták a golyókat.
#Orosz katona, vörös csillagos, lent a gödörben a legjobb.
#Pont középre, a homlokba, oda kapták a golyókat.
#Folyt a tánc és a nevetés, mikor a ruszkikat lelőtték, pont középre,...
Már a nőink sem kellenek nekünk.
"Gogol utca..." "Makszim Gork... Gorkij kapu"
"Lenin-domb"
- Hé, Alekszej! - Hé!
- Alekszej! Le a ruszkikkal! - "Le a ruszkikkal, hajrá finnek!"
- Még egyszer:Le a ruszkikkal! - Le a ruszkikkal...
- Na, még! - Le a ruszkikkal.
Tánya.
- Alekszej! Le a ruszkikkal! - Le a ruszkikkal! Hajrá finnek!
- Jó napot. - Jó napot!
Ismét itt vagyunk.
- Hoztak teát magukkal? - Igen, hoztunk.
És zenét is.
Hanglemezt.
Szpaszíbo.
Miért szomorkodsz, Veerukka?
Hagyd őt! Hiányzik neki a vőlegénye.
Veruskának nincs vőlegénye.
Minek jöttek ide? Jobb volna maguk nélkül.
Ti voltatok, akik kezdtétek.
A tieid elvették a tanyámat. Látnád, hogy néz ki most.
- Hagytatok volna békén minket. - Hé, maga!
Ki volt az, aki betolakodott ide? Hitler!
De bele fog pusztulni.
Miért fegyverrel jöttek hozzám?
Az úton nem lehet tudni, ki van ellenünk.
De azt tudom, a háború pokol. Mindkét félnek.
Nem számít, ki kezdte. Mindenki szenved, az is, aki...
Aki sosem ártott senkinek. Mint a gyerekek.
Azt mondtad, bántjuk a népeteket.
Hietanen a holnapi adagját adta oda Alekszejnek és Tányának.
A mieink megosztják a fejadagokat
a lappokkal, akik a bolsevik uralom alatt sínylődnek.
Magát nem érdeklik a gyerekek. Mindent egyedül fal fel.
Zenét...
Sztálin kedvencét. Mutatja?
Feltegyük?
Elvihetem emlékbe magáról?
Csak rajta.
Ott maradhattál volna, egyesíteni a finn népet.
Heitanent többé nem hozzuk. Csak a szíve törik össze.
- Nem vagyok pipogya. - Ugyan már, vicceltem.
Katona vagyok, gondtalan fiú. Teszek a világra.
Teljes rend és tisztaság az elvárás.
Belső szolgálat az előírás szerint.
Az altisztek külön körletben fognak lakni.
Ők tesznek róla, hogy példás rend legyen.
Farkasmancs és én szomszédok vagyunk és együtt maradunk.
Velem lakik, vagy én megyek hozzá priccsszomszédnak.
Csöndet! Teszi, amit mondanak! Megértette?
Nekem ne add a nagyot. Tudod, mi lesz, ha összerúgjuk a port.
Azt hiszed, engem is ugráltathatsz, mint a bakákat?
Vigyázz!
Pihenj...
- Rokka tizedes. - Mit akarsz?
Átköltözik az altisztekhez. Értette?
Erről nem vitatkozok. Hé, szabadságot mikor kapunk?
Családom van, és régóta itt vagyok. Már beadtam a kérvényt.
- És nem ittunk pertut. - Még nem késő.
Antero vagyok, és tegezni foglak, mert fiatalabb vagy, mint én.
Vigyázz!
Rokka tizedest, a feljebbvalójával való engedetlenség miatt,
négy nap szigorított szolgálattal büntetem. Egyfolytában letöltésre.
Pihenj.
#A fekete Sáráról szól a dalom,
#ki szegény néger, s oly jótét lélek,
#és odafent él, ott fent, ahol többé már nem szenved.
- Század, indulásra felkészülni. - Nem megyünk.
Század, talpra fel!
Utoljára mondom, készülődni!
Make Koskela a századparancsnok. Majd ha ő mondja.
Ez itt nem a Vörös Gárda, ahol maguk választják a parancsnokot.
- Értették? - Nem.
Utoljára adom ki a parancsot. Utána más eszközökhöz nyúlok.
Ideje szedelőzködnünk.
Semmi fölösleges holmit ne hozzatok.
A gramofon jó dolog, az kell. Hozzátok.
- Hová megyünk? - A Svir folyóhoz.
Mi a fenének? Itt miért nem maradhatunk?
- A Svirhez? - Beszállás!
- Igyekezzetek már! - Csak utánad.
Megvagyok!
A pokolba! Hová megyünk?
E hónap harmadikán Korhola és Peltola közlegények
az ellenség előtt megtagadták az engedelmességet az előljáróiknak.
Emiatt, Korhola és Peltonen közlegényeket azonnali hatállyal
halálra ítélem az említett bűnük miatt.
Tehát...
Ugyanilyen ítélet vár mindenkire, aki parancsot tagad meg.
A hadsereg nem tűri el a pacifista propagandát.
Remélem, és hiszem, hogy
többé nem kényszerülünk hasonló ítéletet hozni.
1942 - JANUÁR A SYVARI-TÓ KÖRZETE
Riadó! Mozgás előttünk!
Kik ezek?
Szerinted? Ki más lehetne?
Beindul az élet.
Ha le kell lépnünk, a géppuskát visszük.
Én viszem a hevedereket.
Viszlát a túlvilágon.
Vissza! Kitől kaptatok parancsot az elvonulásra?!
A többiek megfutottak! Menjünk mi is!
Csak a legvégén! Sihvonen!
- Hentinen meghalt! - A pokolba!
Matala! Segíts nekik! Én feltartom a ruszkikat!
Húzzátok!
Húzd meg!
- Lahtinen! - Hagyd a géppuskát!
Gyáva nyulak vagytok! Elfuttok, a sebesülteket otthagyva!
Hol a géppuska és Lahtinen?
Hátra maradtak.
Ő minden lehetségest megtett. Nem hibás miatta.
Nem azt kérdeztem, ki a hibás. Lahtinenről és a géppuskáról van szó.
Újra szerveződünk. Az ellenség hamarosan jönni fog.
Üdv, zászlós! Ha kell egy jó katona, itt vagyok.
A széleken rosszul állunk. Végy magadhoz pár embert, és balról biztosíts.
Sihvonen, gyere velem! Ulvepote, add neki a táraidat!
Kövesd a nyomomat. Úgy könnyebb.
A fenébe! Ezek dörzsölt ellenség.
Bekerítő csapatot küldtek. Jó volt a megérzésem.
Gyere már!
Mi a fenére vársz?
A hátizsákot megraktam teli tárakkal.
Én lövök, te újra töltöd őket.
Rakd külön az üreseket és a telit, nehogy keveredjenek. És nyugalom.
Nekünk nincs mitől félnünk. Ők vannak pácban.
Ha kedved van, halkan dúdolgathatsz. Lelki felkészülés, vagy hogy mondják.
Bármikor elszabadulhat a pokol. A dúdolás segít.
Fontos, hogy az ember világos fejjel gondolkozzon.
Az ott elől, a tisztjük.
Ha az árnyéka eléri a fenyőt, ütött az órája.
Aztán eldöntöm, kik jönnek, ha összezavarodtak.
Fogalmuk sincs róla, mi vár rájuk.
Az Úr mindjárt szólítja az övéit.
Uram, bocsáss meg nekik, ha vétkeztek,
de gyorsan kapják meg, mert hullani fognak.
- Hová mész? - Sehová.
Maradj csak. Ürülnek a tárak.
Az egyik kurafi a fa mögé bújt. Rokkát nem vered át!
A fene belétek!
Apa hazajött.
Apa! Apa!
Szervusz! Egy hétig lehetek.
Épp ideje volt már.
- Hú, ez a szag... - Apa, ne háborúzz!
Jó, hogy hazajöttél. A lovakra patkó kell, a tűzifa kifogyóban.
- Most majd meglesznek. - Menjünk be.
Kezdel magadhoz térni?
- Apa, meg kell teremtenünk a Nagy-FinnországotT - Azt kéne?
Na, mi van ott?
Egy ilyen öregember egyedül nem bírja.
1942 - JÚNIUS 4
A finn zászló és a nyár ünnepe, hetvenötödször.
Finnország történelmének legcsodálatosabb és legemlékezetesebb ünnepi napjai,
melynek fénypontja, a nagy német vezető, Adolf Hitler látogatása volt.
Eljött, hogy személyesen gratuláljon Mannerheim marsallnak,
Németország, és a saját nevében.
Remek.
Vodka és konyak.
- Mannerheim küldte. - Akkor az egészségére!
- Most igyunk a szerencsére. - A szerencsére!
Eddig semmi nem volt. Most meg tobzódunk a piában.
Ez az igazi! A magunk kotyvasztotta sör!
Belevaló gyerekek vagyunk. Ki versenyezhet velünk?
Lelépek az útépítő nőkhöz.
- A Sviren hogy akarsz átjutni? - Megoldom. Viszem a pia adagomat.
- Mit mond rá a hadnagy? - A dolgaidért magad felelsz.
Időre itt legyél, vagy tíz őrséget nyomsz le egymás után.
Holnap indulunk. Ezt vésd az eszedbe.
Ha még élek, itt leszek.
Mi a fenének az a pokróc nálad?
A csupasz földön csináljam? Valami kell alánk.
Mindig kerít magának nőt. Túl fogja élni a háborút.
Jobban lapul, mint egy angolna. Még a golyó is elzúg fölötte.
Nem bántani akarom,
de Rahikainen tényleg alig ad esélyt a golyónak.
Hát, ezt nem tudom, de mindannyian félünk.
A haláltól mindenki fél.
Ropjad, Hietanen! Táncolj!
#Finnország kunyhóinak szegény népe, láncait töri végre.
#Keserű szenvedésüket többé nem tűrik el...
- Rohadt komcsi nóta! - Hadd fújja, ha akarja.
#Csatára készül a dicső sereg,
#Finnország kunyhóinak szegény népe, láncait töri végre.
#Keserű szenvedésüket többé nem tűrik...
Repülőgép vagyok!
A Komintern jelzését viselem.
Zuhan a gép, Hietanen!
- Koskela, hová mész? - Jeruzsálembe.
Mielonen...
Mielonen, a fenébe... Te vagy az ajtónálló?
#Dicső a halál, ha a csapatod bátran vezeted,
#az otthonodért, a hazádért adod végső lehelleted.
#Miért haboznál a szülőfölded védelmében?
#Áldozd fel életed, hiszen a hazádat véded.
#Egy délceg ifjúnak nem lehet más célja,
#haját virágok babérja borítja.
#Jó ott nőnek lenni, hol a férfi bátor,
#nem retten meg a csata zajától,
#akkor sem ha bizonnyal várja... a sírja.
És most, tiszturak... Egészségünkre!
Habozás nélkül járjuk a parancsnokaink által kijelölt utat.
Ville, öreg fiú...
Ki beszél itt oroszul?
Koskela, Finnországból.
Vasat eszek, láncot szarok.
Valami bajod van velem?
Beszélek finnül, maradhatsz amellett.
Vadászok... puska... lövész... Jó-jó.
Martti Kitunen, a medveölő.
Most átválthatom a ruhámat! A francba!
Ville, nyughass!
A fene belétek! Engem nem törtök meg!
Csillapodj!
Nyughass már, Ville!
Ville!
Hideg! Hideg van, fiúk...
Kettőt egy golyóval... A fivéreim meghaltak...
De jó meleg...
- Próbáljátok lefektetni. - Egyedül a harcos...
Szép... nagyon szép munka...
Mit piáltak?
Házi sört.
Maga a felelős, meg Hietanen, amíg Koskela kijózanodik.
Hietanen... Ébresztő!
Üdv neked...
Hé, vén harcos...
- Vigyék, fektessék le! - Azonnal...
- Vagy legalább próbálják meg... - Úgy lesz.
Megérkeztünk haza?
Hogy vagy, nagyapa?
Tűnjél haza.
Többet ide ne gyere.
Ez a hármas bunker, ami Koskela hadnagyhoz tartozik?
Igen.
Itt van Koskela hadnagy?
- Itt vagyok. - Válthatnánk pár szót, hadnagy?
Semmi akadálya.
Honkajoki közlegény, az A, A1.
Az első A az Aarne, a keresztnevem, a második a harcegységem.
Jelentkezünk a hadnagy úr szakaszában.
Az 50-es gyalogezred 2. géppuskás századában szolgáltam,
megsebesültem, kórházban voltam, utána idevezényeltek.
Ezennel szolgálatra jelentkezem, és égek a vágytól, hogy
hogy küzdjek az ország és a népem szabadságáért.
Akkor, isten hozott. Ők ketten a szakasz másik feléhez kerülnek.
Úgy tűnik, nem bízol idegen fegyverekben.
A mostani háborúban a technikai fejlődést nézve
okvetlenül szükséges új fegyvereket bevetni a siker érdekében.
- Civilben hol dolgozol? - Erdőgazdaságban, őrmester.
Leginkább fenyőkitermelésnél.
Igazából tudós vagyok. Az örökmozgó kérdése érdekel.
- Nem tudod, hogy az képtelenség? - Azt hiszem, most lepihenek.
Neved? Életkorod?
Hauhia közlegény, uram. Tizenkilenc múltam, hadnagy úr.
- Rokka, az első őrségére kísérd el. - Jó, kiokosítom.
Van kérdésed?
Nincs, hadnagy úr.
Századon belül nem urazzuk egymást, de ez csak rám áll, a többi tisztre nem.
Értettem, hadnagy úr.
Jól van- Leléphetsz.
Légicsapást már átéltem, de az persze nem olyan, mint az igazi harc.
A háború nem válogat. Itt végső megfigyelőpont.
- Járnak erre repülők? - Igen.
Az oroszok még röplapokat is szórnak le nekünk róluk.
Sok a veszteség?
Majd minden napra akad valaki. Most tűnj el!
Gyere, apád megtanít a harcra.
Egyedül sose gyere ki.
Finn katonák! Ne higgyetek a fasiszta tisztjeiteknek!
Itt az őrállás. Az őrszemek fegyverzete helyben van. Látsz innen?
A tisztjeitek az igazi ellenségetek!
És ne olvass szolgálatban, mint Ukkola.
Ezt vésd észbe:A fejed sose dugd ki a lövészárokból!
Nálunk szinte mindenki úgy halt meg, hogy túl sokáig volt kint a feje.
A periszkópot használd. Látod? Így kell csinálnod.
Végezzetek a fasiszta tisztjeitekkel és álljatok át!
A fasiszta tisztekkel rég végeztünk!
Most a komcsikra kerítünk sort!
Finn katonák! Gyertek hozzánk, kaptok kenyeret!
Gyertek ti! Nálunk vajat is kaptok rá!
- Állandóan ezt csinálja. - Finn munkás katonák!
A véreteket ontjátok, miközben
odahaza a németek teperik le az asszonyaitokat és a húgotokat!
Végre a fiatal lányok is elégedettek!
- A francba, hagyd már az ordítozást! - A szomszéd kezdte.
14 holttest van odakint. Jól jegyezd meg a helyzetüket.
Így támadáskor nem téveszthetnek meg. Figyelj!
Ez az... Úgy kell. A fejed tartsd lent.
Jól csinálod.
Ha jönnek, rántsd meg ezt a zsinórt. A bunkerbe vezet.
- A fejed semmiképp ne legyen fent. - Igen.
Milyen érzés embert ölni?
Nem tudom. Én csak ellenséget öltem.
- Ők nem számítanak embernek? - Nem... nem.
Vagy... tudom is én. Az okosak szerint nem.
Nem rágódom rajta.
Antti Rokka lő és gyűrűket farag. Kövesd a példát.
#Harcos, az lesz belőlünk.
#Golyófütty között élünk.
Hogy meddig, ki tudja azt...
Riadó!
Salo és Sihvonen. Vigyétek el a fiút!
Nem mondhatják, hogy nem volt kioktatva.
Ott vala Ő, az angyallal együtt, az Ég küldötteivel körülvéve,
imádkoztak és dícsérték az Urat:
Dicsőség a mindenható Istennek, békesség a Földön az embernek.
Az Úr szeretete velünk van!
- Boldog karácsonyt, katonák! - Boldog karácsonyt, őrnagy úr!
#A mennyei urunké
#a teremtés szépsége.
#Őt dicsőíti a hívők vonuló serege.
#A szeretet vezérel minket
#a szépség országába,
#ajkunkon énekkel megyünk a Paradicsomba.
#Évszázadok jönnek,
#évszázadok múlnak.
#Nemzetek emelkednek
#majd aláhullnak.
#De a Menny üzenete
#nem tűnik el soha,
#legyen bármily rövid az emberi lét maga.
Akkor hát, boldog karácsonyt!
Boldog karácsonyt!
A nekünk adatott idő rövid,
legyünk hát máglya.
Hangosan zúgjon a tűznek lángja.
Változzon a földi lét,
halljuk meg a Menny üzenetét.
Finn katonák! Ne higgyétek el a tisztek hazugságait!
Ők az igazi ellenségeitek!
1943 - JÚLIUS A SYVARI-TÓ KÖRZETE
Ez meg mi? Maga kicsoda?
Őrszem vagyok.
És azzal nem szabad hangoskodni. Sok joga van.
- Mit csinál? - Lámpatartót. Nem látod?
Az elején tartok, de már alakul. Szép darab lesz.
- Nincs tisztában vele, hogy őrségben van? - Dehogynem.
Láthatod, folyton a periszkópot lesem.
Hogy hívják magát?
Igen, uram, átadom a parancsot. Értettem.
Rokka. Lamio telefonált.
Azt akarja, hogy a rajoddal menj a parancsnoki bunkerhez.
Kövezzétek ki az odavezető út szegélyét.
- Kikövezni? Aki akarja. - Akkor, nem mész?
- Jó estét! - Estét!
A rohadt életbe! Köveket rakjak az út mentén?!
Azért adtam, mert maga szándékosan keresi a konfliktust.
- És azt hiszed, engedelmeskedek? - Határozottan jobban tenné.
Azt hiszed, ettől becsinálok?
Nem hiszem.
Ha igazi katona módjára viselkedne, pláne a tisztekkel,
garantálnám a Mannerheim keresztet...
... és cigarettával kínálnám.
- Tisztában vagyok vele, hogy kiváló harcban. - Az vagyok.
De ne higgye, hogy az mindenre felmentést ad.
A munkával megadom az esélyt, hogy helyrehozza, amit elrontott!
Tudod mit? Nem megyek.
- Az hadbíróságot jelent. - Sok mást is jelent még!
Velem ne játszadozz!
A várandós feleségem odahaza egyedül arat.
Te meg az ösvény szélét cifráztatnád velem, ostoba!
Nem csinálom! Felfogtad?!
A háborúban teszem a dolgomat, de ugráltatni nem hagyom magam.
Vitess hadbíróságra, ha akarsz, de szólok, nem fogok kutyaként megdögleni.
Párat magam előtt viszek! Ezt ne feledd!
Nocsak, ki van itt?
Hogy kerülsz ide?
Ne menj sehová...
Nincs semmi baj...
Maradj nyugodtan...
Minden rendben.
- Egy oldalon állunk. - Akkor rendben.
- Cigarettát? - Nem dohányzok.
Jobban tennéd, ha te sem. Pokoli méreg.
Riadó! Riadó!
Állj fel. A birkózóversenynek vége.
A fenébe...
Mit mondott?
A neve Baranov, és foglyot akartak ejteni, de nem sikerült.
Százados.
- Egy zöldfülű százados. - Nagy fogás.
Ezt ne jelentsd, magam viszem. Külön szabadságot ígértek a foglyokért.
Vanhala! Kapcsold be a gramofont!
Ne búsulj! Együtt megyünk börtönbe. Szenvedésben nincs különbség.
Majd lámpatartókat faragunk. Megtanítalak rá.
- Ki ez? - Ő? A Baranov gyerek.
Baranov gyerek?
Gondoltam, ő is bekerülhetne a jegyzőkönyvbe.
- Hogyan ejtette foglyul? - Jött, hogy Oroszországba vigyen.
Mondtam neki, nem lehet, mert előtte a hadbíróságon van dolgom.
Hárman meghaltak, de őt elkaptam. Baranov nagykutya. Százados.
- Honnan tudja? - Nálunk Sotti beszél oroszul.
Ő vezette a különítményt.
- Egyébként maga kicsoda? - Mintha nem tudnátok... Rokka Antti.
Karéliai földműves. Jelenleg ágyútöltelék.
- Osszi! - Őrnagy úr? - Vigye ki a foglyot! - Igenis.
Nyugodj meg. A gondodat viselik. Nem bántanak.
Üljön le.
Miért nem tűri el a katonai fegyelmet? Újra és újra megszegi.
Teszek én a fegyelemre. Sosem volt rá szükségem.
A háború végét várom. Mennék vissza Karéliába.
Én nem olyan vagyok, akit bokáztathatnak.
Nem értetek vagyok itt. Feleségem van és gyermekeim.
Ti meg ugráltatni akartok, mint egy kutyát! Az életbe se!
Azt hiszitek, hajbókolni fogok előttetek? Megalázkodni?
"Igenis, uram! Azonnal, uram!"
Nem így van.
Ami maga bokázásnak nevez, az alaki fegyelem.
És nélküle nincs valódi fegyelem.
Ezt el kell fogadnia, úgy, mint mindenki másnak.
Hol talál még egy ilyen megértő századparancsnokot, mint én?
Te csak a rigolyáidat követed, nem a fegyelmet várod!
Hagyjuk ezt! Elegem van! Csináljuk a papírmunkát! A pokolba!
A zászlóalj maga nélkül is elboldogul.
A háború nem egy emberen áll. Legyen az akár a legjobb.
Elnéző leszek magával. Egy feltétellel.
Mostantól engedelmeskedik, mint bárki más.
Ha nem fogadja el, és presztízs kérdést csinál belőle,
abban az esetben elindítom az eljárást.
A magatartásán múlik a sorsa. Most távozhat.
Ha már a rendelkezések... Fogolyért szabadság jár a sereg szerint.
14 nap jár értük. Plusz a ráadás, mert századost fogtam.
Meg fogja kapni. Tényleg megilleti.
Mielőbb nyújtsa be a kérvényét.
- Leléphet. - Őrnagy úr.
Apa. Ne menj vissza.
A háború hamarosan befejeződik.
Edd tovább a levest!
Indulnom kell.
1943 - DECEMBER SYVARI KÖRZET
Elveszítjük a háborút, Antti.
Mindent elveszítünk.
Ne aggodalmaskodj. Az a tisztek dolga.
Figyelem! Jobbra át!
Mi a fene van, emberek?! Viselkedjenek! Jobbra át!
Szétszóródni!
Mindent elvesztettünk...
Későre jár. Itt az ideje az esti imának.
Óvj meg minket az ellenségtől, az orvlövészeiktől és a tüzérségtől.
A napi porció lehetne több,
ha maradt még valami a gyermekeid táplálására.
Adj nékünk jó időt, hogy könnyebb legyen ügyed védelmezőinek.
Holdfény kéne, hogy csökkenjen a feszültség,
és kevesebb jelzőrakéta fogyjon.
Óvd meg a járőröket, az őrszemeket és a szekereseket.
A tüzérek kevésbé fontosak.
Óvd meg a főparancsnokot és a vezérkart,
és ha marad rá időd, az alacsonyabb rangúakat is,
a hadosztály, az ezred, és a századparancsnokokat.
A géppuskás századét különösen.
És végül, mindenkire vonatkozva,
védd meg Finnország vezetőit.
De ne hagyd, hogy ismét fejjel rohanjanak Karélia fenyőinek.
Ámen.
1944 - JÚLIUS VISSZAVONULÁS SYVARI KÖRZETÉBŐL
Jó napot! Végre eltűnünk innen.
Az ellenség nagy offenzívába kezdett a Karéliai-félszigetnél.
Mindkét szárnyon sebesen haladnak.
Emiatt az ezredet visszavonják a régi határhoz.
A mi hadosztályunk reggel 6-kor indul. Akkora végezzenek.
Vedd fel a hátizsákodat.
Kényelmesen fekszik?
- Velük mi lesz? - Itt maradnak. Megvárják, amíg visszajövünk.
- Vissza fogunk jönni? - Persze.
Egy kellemes helyre megyünk.
Siess, tereld ki a teheneket, azokat magunkkal visszük.
Az Onyega-tó íze.
Ez sosem volt Finnország része.
Légitámadás!
- Jól vagytok? - Igen. - Salo megsebesült.
- Vissza az útra, emberek! - Indulás!
Tovább!
Futunk. Menekülünk.
Isten, és a katolikus egyház előtt, kérdem tőled Juhani Kariluoto,
elfogadod-e Sirkka Linnea Klenberget hites feleségedül,
szeretetben és hűségben, jóban és rosszban, amíg a halál el nem választ?
Igen.
- Hé... - Ne menj vissza!
Nem tudnád áthelyeztetni magad Helsinkibe?
Valószínűleg könnyen elintézhető.
Igaz...
Te már megtetted a magadét.
Szükségük van rám. Kellenek a tisztek a frontra.
Kötelességem harcolni Finnországért, és az oroszoknál rekedtekért.
Nocsak, kit látok!
Ha ilyen hetykén lépkedsz, Ville, lesz táplálékuk a növényeknek.
Istennek nem kellesz, az ördög meg tudja, előbb-utóbb nála leszel.
- Gratulálok. - Köszönöm.
- Hogy állunk? - Idáig vonultunk vissza. Eddig jó.
A 2. hadosztály van az út túloldalán. Az 1. és 4. ezen az oldalon.
A vadászszázad védi a szárnyakat. Több tartalék nincs.
- Sarastie szerint a határpatak tartható. - Talán igen.
De mindkét szárnyunk nyitott.
Hoztam magammal valamit.
Átöltözök, aztán átveszem a századot.
Mindennek vége.
Valószínűleg ez már a vég.
Nem maradt remény. Semmi.
Akkor anélkül harcolunk!
Végig... így volt.
- Hány éves vagy? - 1925-ben születtem, őrmester úr.
25-ben? Meglepő. Mi még fiatalon kezdtük, nem gyerekként.
Őrmester úr. Hol vannak a ruszkik? Így hogy öljük őket?
Ne hangoskodj! Még elszaladnak, ha meghallják, hogy te is itt vagy.
Maradjatok a lövészgödrökben! Húzódjatok le!
A pokolba! Megmondtam, hogy maradj a gödörben!
Az orrod megmaradt.
Annyira fáj...
Próbálj belenyugodni.
Vakon is lehet élni.
- Meglátjuk, ha túléljük. Mennem kell. - Isten veletek.
Üdvözlöm a fiúkat.
Vigyázzatok magatokra.
Megyek én... Megyek a magam lábán.
Kik lőnek? A mieink?
- Segítség! Égek! - Nem hagylak itt!
Markold meg a kezem! Megpróbállak...
Segítség! Segítség!
Miért hagytatok itt?
Százados, az ellenség kettévágta a hadosztályt. Lamio visszavonulna.
- De most ön a legmagasabb rangú. - Hívja fel a parancsnokságot!
Kapcsolja az alezredes urat!
Százados úr.
- Itt az első osztag. - Mindenkit szedjen össze!
- Mindenáron tartania kell a pozícióját. Én körbemegyek. - Elvonulok.
A fenébe! Megtiltom! Mindenáron tartsa a helyet!
A pokolba! Egy gyors ellenlökés a megoldás.
- Harcoljon! Oldja meg! - Igenis, alezredes úr.
Ha óvatosan átvonulunk a mocsáron, ki tudunk törni.
- Más a parancs. - Ez a vonal már nem tartható.
Az alezredes tisztában van a helyzettel. Nem érdekli.
Karjulának fogalma sincs. mit vár el tőlünk.
Az oroszok 3 órája ott vannak és beásták magukat.
Kissé kemény lesz, de aztán vége.
Tudod, mi a parancs.
Támadórajt kell felállítanunk. Az oroszok elfoglalták a parancsnoki állásunkat.
- Ellentámadást kezdünk. - Én megyek elől. Vezetem őket.
- Kariluoto az út túloldalán támad. - Értem.
Gyere ide, Asumaniemi!
- Tizedes úr? - Te velem jössz.
Előre!
Tüzelj azzal a géppisztollyal! Lőj, a fenébe! Adj tűzfedezetet!
Fedezzetek!
A kurva anyátokat!
A rohadt...!
Pár lövészgödröt megtisztítunk, aztán támadunk!
Rohadt életbe!
Nem bírunk tovább jutni!
- Maradt kézigránátod? - Nincs.
- Akkor anélkül! - A pokolba!
Koskela! Erre!
Előre, fiúk!
- Közlegény! - Uram?
Értesítse Kariluoto hadnagyot, hogy a parancsnoki állás ismét a miénk.
És hogy... Sarastie őrnagy elesett.
Ukkola! Ukkola!
Vonalba! Alakítsatok lővonalat!
Most előre!
Nem adjuk fel! A negyedik szakasz töltse fel a réseket! Előre!
- Támadás! - Előre!
Előre!
Tartsd a sort!
Koskela most nem bír támadni.
- Azt javasolja, várjon... - Mire várjak?
Több lehetőségünk nem lesz áttörni! Most van!
Mondd meg Koskelának, mi támadunk.
- Előre, emberek! - Negyedik szakasz, támadás!
A század az én vezetésemmel nem támad tovább.
Pokolba! Tilos visszavonulnia!
Hadnagy úr! Az ellenség a patak vonalában nyomul előre!
A bekerítés fenyeget minket. Visszavonulunk.
- Minden felszerelést vigyenek. - Indítom a századot. Vége.
Ezt egy időre kikapcsoljuk. Minden sebesültet a patak északi oldalára.
- És a holtak? Idehoztuk a századost. - Elég gondot adnak az élők is.
Szedjétek össze a rajokat! Gyorsan!
A géppuskákat a tóba dobjuk.
A holtakat az emlékezetünkben őrizzük meg. Értitek?
- És mi a különbség? - Dobjuk be őket.
Jó, kezdjük el.
Így kell csinálni.
Ég veled, te rohadt nehéz dög!
Készítsétek a sebesülteket, aztán indulunk. Viirilei biztosít.
Utánam.
Igyekezzünk, emberek!
Vanhala... Takarj be valamivel.
A kocsikra csak sebesültek kerülhetnek.
A pokolba! Hol volt a tartalék?
- Gyávaként megfutottatok, bújkáltok, harc nélkül. - Nem volt mit tenni.
Mert a sietős hátrálásotok miatt odalett a legjobb védvonalunk!
- Az emberek kimerültek, sok a veszteségünk. - Ismerem a helyzetet!
Lamio érkeztéig vezeted csak a hadosztályt. Ovaska átveszi a géppuskákat.
Azokat a tóba dobattam, hogy hozhassuk a sebesülteket. Csak egy maradt.
A tóba? A rohadt életbe, hadnagy!
Ez lázadás! Szándékosan segíted az ellenséget!
A fegyvereket mindig menteni kell! Katona vagy, nem orvos!
Századparancsnok vagy, nem kedves nővér!
Ide figyeljenek!
Finn katonák maguk, vagy birkák?!
Tartsák a helyüket, vagy próbálják, mindhalálig!
Szégyelljék magukat, a pokolba!
A maguk helyében nem élném túl a szégyent!
És most harcállásba!
Tartsátok a pozíciót!
- Porrá zúznak minket! - Nem fognak.
Ki kell tartanunk!
- Fogd a robbanóanyagot és gyere! - Képtelenség megcsinálni.
Tankelhárítót.
Menjünk!
Gyorsabban! Gyorsabban!
Az ellenség áttört. A harmadiknál kitört a pánik.
Gyáva kutyák! Egy lépést se tovább!
Harcállásba! Lelövöm, aki tovább megy!
Egy lépést se tovább!
Tankok jönnek!
Állj! Hová mész? Állj! Állj meg! Utoljára mondom! Hová mész?
Haza, hogy dugjak a farkasokkal.
A haditörvények értelmében kivégeztem az árulót!
Finnország ezt várja el!
Harcállást felvenni, a pokolba is!
Harcoljatok!
- Fedezékbe! - Gyorsan!
Ne fussatok!
Ne fussatok! Harcállásba!
Harcoljatok!
Segítsetek!
Nagyobb távolságra egymástól! Széthúzódni!
Eltört a kerékpárom. Elvinne?
A szart nem vasárnap szoktam szállítani, hanem szombaton!
Hagyja ott a kerékpárt! Menjen a másik fogattal.
Korpela közlegény! Mit mondott az imént?
Mondtam, amit mondtam! Akárkit nem veszek fel!
A bögöly a csődörökre tapad. Most meg már az emberekre is?
- Szétszóródni! - Fedezékbe!
Fuss innen!
Lőjetek csak, rohadékok! Lőjetek!
1944 - JÚLIUS AZ UTOLSÓ VÉDELMI VONAL
Emlékszel még, amikor kicsik voltunk, és átúsztuk a Vuoksi folyót?
Valószínűleg sosem látjuk többet.
- Már csak a hangja rémlik. - Úszunk mi még abban. Együtt.
Sosem jutunk haza innen.
Ne spóroljatok tovább a cukorral, fiúk.
Mert szét fog ázni. Hamarosan úszni fogunk.
- Ezt a patakot átugrom. - Fogd be, kölyök!
Fald fel a cukrot, mielőtt szétázik. Csak a tisztek szerint bírunk kitartani.
Vajon én miért nem bírom a tiszteket?
Lövésem sincs...
Eszedbe jutott valaha, hogy te is tévedhetsz?
- Hogy én? - Igen.
Én a tényekhez ragaszkodok, ők meg az ábrándjaikhoz.
Karéliát elvesztettük. A háborút is.
Nekem már nincs mit vesztenem. Most Karéliáért akarok megfizetni nekik.
Hamarosan kezdődik, fiúk!
Antti, húzódj le onnan! Menj az árokba!
Vonuljunk innen!
- Visszanyomtak minket. - Menj te is, Mancs!
Vissza, fiúk!
Először a fiatalok! Vidd a géppuskát, Matti!
Gyorsabban! Gyerünk, gyerünk!
- Átértek! Megyek én is! - Visszavonulunk.
Indulj, Mancs! Menj már!
- Antti! - Hol talált el?
Hagyj itt!
Rokka!
Fedezzétek őket!
Antti, téged is eltaláltak. Hallottam, ahogy eltaláltak.
Vanhala, alakíts harcegységet! Tartanunk kell a védvonalat.
- Látod amott a holttestet? - Igen.
Ott egy géppuska. Menj az árokban és intézd el!
Rögtön a sírba másszak? Igaz, vagy itt, vagy máshol.
- Viszem Asumaniemit és Honkajokit. - Tűzfedezetet kaptok tőlünk.
Önként nincs bátorságom. Parancsolják meg.
- Akkor parancsba adom. - Úgy teljesen más.
Adj egy géppisztolyt!
Rajta!
- A fenébe, fiúk! - Kész vagy a gránáttal?
Jobb oldalra hajítsd!
Az oroszok futnak.
- Előre! - Gyerünk, fiúk!
- Megcsináltuk. - Vanhala osztag. Pazar!
A haza sosem fogja elfelejteni neked.
Kifogytam a töltényből. Van...?
1944 - SZEPTEMBER 4. A BÉKEKÖTÉS NAPJA
- Nem bírom tovább! Nem bírom! - Húzódj le!
Ki akarok menni innen! Kimegyek! Hagyjál!
A vesztes marad a csizmájában. Így megy ez.
Képzeld, mi volna íjjal és nyilakkal.
Tisztelt polgártársaim! A helyzet a következő:
Megtettük az első lépéseket,
hogy a keleti nagy szomszéddal ismét békében éljünk.
Oly útra léptünk, mely veszélyektől terhes.
Még nem tudjuk, milyen feltételeket kényszerítenek ránk.
Miután keleti szomszédunk nem követel feltétel nélküli megadást,
úgy döntöttünk, hogy leülünk tárgyalni
a Szovjetunióval és a Szövetségesekkel,
hogy kimutassuk az őszinte békevágyunkat.
AZ ISMERETLEN KATONA
Fordítás:Oldfan